Hvorfor vil du risikere livet for en mann som presidenten?
Det er en merkelig jobb du har. Er den heltemodig eller absurd?
Hvorfor vil du våge livet for å drepe en mann som ham?
- Har du ikke en analyse av meg? - Jeg legger ikke så mye i sånt.
Nei, et menneskes handlinger viser ikke hele dets psyke.
- Det er ikke slik det fungerer. - Hvordan fungerer det da?
Det fungerer ikke. Gud skiller ikke mellom onde og gode.
Alle dør. Noen dør fordi de fortjener det.
Andre dør bare fordi de er fra Minneapolis.
Men hvorfor myrde presidenten?
- For å motvirke trøstesløsheten. - Du trenger å få deg et nummer.
Vi likner. Nevn en ting her i livet som betyr noe for deg.
- Jeg spiller piano. - Det holder ikke.
Hvordan vet du det? Spiller du?
Jeg har sett deg alene i baren. Du har ikke noe å kjempe for lenger.
Vi har bare dette spillet igjen. Jeg er i angrep, og du er i forsvar.
- Når begynner spillet? - Det nærmer seg, Frank.
- Ta vare på deg selv. - Vent, Booth.
Jeg klarte ikke å spore den.
Faen.
Herregud, Frank...
Jeg har prøvd å ringe i flere timer. Har du det bra?
Jeg er syk, trøtt og bevæpnet. Så vær forsiktig.
- Og dessuten et geni. - Som ikke blir anerkjent.
- Hørte du samtalen? - Ja, men...
Ring til kontoret i Minneapolis.
Finn ut om de har noe om dødsulykkene.
Hør her. Du ba oss sjekke modellverkstedene.
Vi har funnet en lærer fra kunstakademiet i Pasadena.
Jeg traff ham ved en design-konferanse i New Orleans.
Vi tok noen drinker i baren.
Da samtalen kom inn på politikk, ble han ganske ubehagelig.
Han følte seg forrådt av staten og ville hevne seg.
Jeg ble redd.
Så jeg sa lykke til og kom meg unna.
Jeg husker ikke navnet hans.
Men jeg tror han var fra Phoenix.
Snakk med Walter Wickland i Phoenix. Han kjenner alle der.
- Få oss med første fly til Phoenix. - La oss få tak i en polititegner.
- Så får vi laget en fantomtegning. - Kom du på det helt av deg selv?
- Kyss meg bak. - Jeg sa jo du ville bli en god agent.
Det likner ham ikke noe særlig, men det må være Mitch Leary.
Jeg har ikke sett ham på over et år.
Hva vet du om ham?
Mitch kjøpte denne rullestolen til meg. Den kostet over 1000 dollar.
- Se på denne. - Ta det rolig nå.
Jeg bruker den hvis han kommer. Han påstår jeg stjal hans design.
Illojalitet betydde døden, sa han.
Gi meg et ord hvis dere tar ham. Da kan jeg sove trygt igjen.
- Vet du hvor vi kan finne ham? - Jeg tror jeg har adressen hans.
Ikke rør deg!
Slipp den!
- Slipp ham, Horrigan. - Jeg har ham på kornet.
Vi er på samme lag.
- Opp med hendene! - Jeg skal bare finne ID-kortet mitt.
- Hit med det. - David Coppinger fra CIA.
- Hvem er denne drittsekken? - Han er sammen med meg.
- Er dere ute etter meg eller Leary? - Leary var en av agentene våre.
- Han har truet presidenten. - Vi trodde ikke han mente det.
- Dere visste det altså? - Jeg forstår din frustrasjon.
Du forstår min frustrasjon. Din dritt.
Hva gjorde Leary for dere? Solgte kokain? Eller våpen til Iran?
Jeg sier det nå, i all fortrolighet. Etterpå har jeg aldri sagt det.
- Leary var grovarbeider. - Hva er det?
Snikmorder.
Om Leary er det mildt sagt. Han er et rovdyr.
- Var det du som skjøt? - Ja.
- Hva slags skyter er det? - Den er hjemmelaget.
Har du laget den selv?
Kan jeg få se på den?
- Hva er den laget av? - Et plastliknende stoff.
- Noe imot at jeg prøver den? - Nei.
Den er jo alle tiders!
- Vil du selge den? - Nei. Jeg trenger den.
Til hva?
Til å drepe presidenten.
- Hvorfor det? - Hvorfor skjøt du den fuglen?
Leary var blant våre beste menn. Det politiske klimaet forandret seg.
Leary ble offer for nedskjæringer. Han klarte ikke livet som sivil.
- Kanskje FBI kan finne ham. - Kanskje hvis vi samarbeider.
Morsomt.
- Vi har fingeravtrykk og bilder. - Men de er jo 15 år gamle.
- Han holder seg unna fotografer. - De kan ikke brukes.
Vi må lage noen databilder av ham.
Det jeg skal vise dere nå er strengt fortrolig.
Dette var en av Learys kolleger. En nær venn av ham.
Han forsøkte å få Leary til å gå i terapi og omskolere seg.
Slik behandler Leary vennene sine.
Vi må ha alle variablene med.
Skjegg, briller, vektforandringer. Og husk at han er 15 år eldre nå.
De er gode, men ikke særlig brukbare. Øynene er døde.
Man kjenner igjen folk på øynene.
- I morgen... - Jeg sier opp i morgen.
Hvorfor det?
Fordi du ble redd i Phoenix? Jeg ble også redd.
Jeg har mareritt, Frank. Om det med plastposen på båten.
Det i Phoenix var dråpen.
- Du kan få psykologhjelp. - Det har jeg fått.
- Jeg trenger din hjelp. - Jeg kan ikke gjøre det.
Ikke vær en tåreperse. Jeg trenger deg.
Jeg ber deg om det.
Greit, Frank.
Tåreperse. Det ordet blir ikke brukt mer.
Du burde holde det i live.
Tåreperse.
Det fikk deg i hvert fall til å le.
Du tar livet av meg.
Hallo, Frank. Og velkommen -
- til nye lyttere.
Jeg vet hvem du er, Leary.
Det gleder meg. Venner bør si navnet til hverandre.
- Vi er ikke venner. - Jo.
Jeg vet hva du gjør med vennene dine.
- Hva mener du med det? - Du skar halsen over på en venn.
- Har du snakket med Coppinger? - Ja.
Vasket du deg etterpå? Mannen er profesjonell løgner.
- Jeg så bildene. - Du så det han ville du skulle se.
Jeg så bildet av din døde venn.
Men det du ikke så, var at de sendte min beste venn -
- min våpenbror, hjem til meg for å myrde meg.
- Stemmen din skjelver. - Jeg ville aldri lyge for deg.
Hvorfor sier alle at du er gal? Dine kolleger, din kone...
- Hva sier din kone om deg? - Det er ikke meg vi snakker om.
Du er nødt til å forstå meg. Vi har elsket dette landet begge to.
- Du vet ikke hva jeg føler. - Vet du hva de overtalte meg til?
En masse grusomme ting. De slo kloa i meg.
- Og de gjorde deg til et uhyre. - Ja. Og nå vil de ta livet av meg.
Hva ser du når du ligger i mørket og demonene kommer?
Jeg ser deg.
Jeg ser deg stå ved graven til enda en død president.
- Det vil ikke skje. - Jeg risikerer livet for det.
Jeg er gløgg, og jeg har viljen.
Presidenten kommer hjem fra California i en kiste.
- Hvor i California? - Vil du ha adressen?
- Jeg vil ikke røpe alt. - Overgi deg.
- Slik at jeg kan leve et rikt liv? - Vi finner nok på noe.
Jeg har stevnemøte med døden. Og det har presidenten også.
- Og det har du også. - Du kan dra til helvete.
Vet du hvor lett jeg kan drepe deg?
Vet du at jeg har skygget deg?
Du er i live fordi jeg vil det. Så sørg for å vise meg...
...litt respekt!
Hotel St. Francis, Florida Avenue.
Frank!
Ta hånden min.
Ellers dør du.
Ta den.
Vil du skyte meg etter at jeg har reddet livet ditt?
Du kan bare redde presidenten hvis du skyter meg.
Vil du ofre livet for ham?
Eller er livet for dyrebart?
Ikke rør deg, Leary!
Jeg har ham, Frank.
Al?
Det er ikke noe her.
Telefon til deg, Frank.
Du så så trist ut i bussen. Beklager. Men det var jo selvforsvar.
- Fortell meg om Skellum. - Det er et villspor, Frank.
- Skal du treffe ham i L.A.? - Du sakker akterut i dette spillet.
Jeg ligger foran. Jeg vet hvordan du ser ut. Jeg har sett øynene dine.
- De ser annerledes ut neste gang. - Be om at jeg ikke finner deg.
- Vil du drepe meg, Frank? - Det stemmer!
- Det er temmelig ironisk. - Det finnes ikke snev av ironi.
De samme som lærte meg å drepe, lærte deg å beskytte andre.
Og nå vil du drepe meg selv om jeg beskyttet deg oppe på taket.
- Det vil bli skrevet bøker om oss. - Jeg er trøtt av pisspratet ditt.
Du kunne ha skutt meg, men du valgte å redde livet.
Ikke gråt mer for det nå.
Men hva med den gangen i Dallas?
Gjorde du ditt beste? E ller gjorde du et valg der også?
Har du mot nok til å stoppe en kule?
Det skal jeg tenke over når jeg pisser på graven din.
- Er det en Skellum i L.A.? - Nei, jeg har undersøkt det.
- Enn i Louisiana? - Et øyeblikk.
Ingen Skellum. Beklager.
- Det er jo politisk selvmord. - Hold dere unna California.
Hvis han er så smart, røper han ikke hvor han slår til.
Han lyger ikke for meg.
Er dere blitt så gode venner?
California er den viktigste staten i hele valgkampen.
- Vi kan ikke stoppe nå. - Da må vi endre strategi.
- Vi må visitere alle rundt ham. - Alle de betydningsfulle gjestene?
- Du overreagerer igjen. - Det gjelder presidentens liv.
- Hva gjør han her, forresten? - Frank leder etterforskningen.
Bare la ham etterforske. Men hold ham unna presidenten.
Unnskyld meg. Jeg er midt i en valgkamp.
Frank?
- Arbeider du overtid? - Jeg forbereder besøket i L.A.
- Hva er det? - Jeg vil be deg om noe.
Snakk med Watts. Få meg med i gruppen din.
- Han mener du overreagerer. - Hva mener du?
- Du har fått det for tett innpå livet. - Det er derfor jeg må være med.
- Jeg kan kjenne ham igjen. - Kommer han til California?
- Hvorfor skulle han røpe seg? - For å gjøre det mer spennende.
Dette har ikke noe med deg og meg å gjøre. Jeg har en jobb å utføre.
- Det svinet drepte kameraten min. - Jeg vet det.
Jeg er lei for det.
Jeg er den eneste aktive agenten som har mistet en president.
Vær så snill.
Velkommen til Los Angeles.
Kan presidenten klare å ta igjen motkandidaten?
Svaret finnes i California, der presidenten snart kommer på besøk.
Chavez her. Vi er på Hotel Bonaventure.
- Fant du noe? - Nei. Forsegl den.
Vi har undersøkt en del av ruten. Alle postkassene er fjernet.
Vi fortsetter til sektor 3.
Vi plasserer skarpskyttere i begge de to tårnene.
Tre skarpskyttere der.
Presidenten tar innpå.
Observatører mener han har innhentet motkandidaten.
Velkommen til Los Angeles.
- Har dere sjekket utgangene? - Ja, tre ganger hittil.
Se opp for Paul Rubiak fra listen. Sektor 5.
- Secret Service! - Jeg arbeider her.
Robert Stermer.
- Han er pikkolo. - Han er klarert.
Ha en god dag, Robert.
Vær så god, Mr. Carney.
- Endelig møtes vi, Carney. - Du må være Sandy Riggs.
Kanskje du er partiets frelsende engel.
- Jeg er bare et menneske. - La oss gå og ta en drink.
- Når ankommer presidenten? - I morgen rett før middagen.
Her er invitasjonen din. Pass på den. Secret Service har vært etter meg.
Du skal sitte nærme presidenten.
- Hva er Microspan Corporation? - Jeg vil bare treffe presidenten.
- Faglig prat vil bare kjede deg. - Ja, kanskje det.
Jeg gleder meg til å presentere deg for ham. Flott utsikt, ikke sant?
Ja, det er vakkert.
- Hvem organiserer festmiddagen? - Sandford Riggs.
Spør politiet om de savner noen uniformer.
- Vi har gjort det. - Sjekk om sykehuset har nok blod.
Når en amerikansk forretningsmann vurderer et produkt...
...ser han på bredde og lengde. Japanerne ser dybden i produktet.
Økonomisk ser vi ett år fremover. Japaneren ser 25 år fremover.
Det burde vi lære noe av.
- Kan jeg få snakke litt med deg? - Unnskyld meg.
- Hvem var det? - En Secret Service-agent.
- Kjenner du gjestene personlig? - Ja.
Drar du kjensel på disse mennene?
Jeg så på de bildene i går. Dette grenser til trakasseri.
Jeg er den typen.
Jeg kommer straks, Mr. Carney.
Alle ville ha gjort det samme.
Han banket opp en pikkolo på tv. Han er temmelig overspent.
Det er vi alle sammen. Leary er på frifot.
- Han er i veien. - Nei.
Du er i mindretall. Han skal sendes til San Diego.
- Hvem sier det? Harry Sargent? - Nei, presidenten.
Sier du det til ham, eller skal jeg?
En eller annen nærmer seg presidentens suite.
Hva gjør du her?
Jeg ville bare se om det var noe mer jeg kunne gjøre.
Med politiet, FBI og oss til sammen -
- er det 229 mennesker som passer på presidenten.
Det er mange pistoler.
Hvis Leary skyter, kan vi bli drept begge to.
- Bill Watts har nettopp ringt. - Har han hørt om pikkoloen?
Ja. Det har presidenten også. Du skal dra til San Diego.
Sånn uten videre?
Du er ikke alene mot Leary.
Du må ha tiltro til resten av oss.
Vet du hva?
Jeg har hørt på folks tåpelige teorier om Dallas i årevis.
At det var cubanerne, CIA, rasistene eller mafiaen.
Om det ble brukt ett eller fem våpen.
Det har ikke vært så viktig for meg.
Leary spurte meg om jeg hadde mot til å kaste meg foran kula.
Det var en strålende dag.
Solen skinte.
Det hadde regnet hele morgenen. Luften var...
Første skudd lød som en kinaputt.
Da jeg snudde meg, så jeg at han var truffet.
Jeg vet ikke hvorfor jeg ikke reagerte.
Jeg burde ha løpt bort dit.
Jeg kunne bare ikke tro det.
Hvis jeg hadde reagert, kunne jeg ha stoppet kulen.
Det hadde vært greit for meg.
AVGANGER
- Hva er San Diego-nummeret? - 619 Ukulele.
- Ukulele? - Det er sånn jeg husker det.
Du skal bare trykke U- K-E-L-E-L-E.
- Staves ikke ukulele med u? - Det vet jeg ikke.
Men nummeret er U-K-E-L-E-L-E.
Et øyeblikk.
Herregud!
De er ankommet. Hold helikoptrene klare.
- Southwest Savings. - Southwest?
Hva er adressen?
- Raines her. Post 3. - Klar.
- Post 6. - Klar.
Klar.
Vent her.
- Ingen Leary eller McCrawley her. - Han var muligens i forkledning.
Med hatt, parykk eller bart.
- Dessverre. Men jeg er ny her. - Hvem satt her den gangen?
- Pam Magnus. - Hvor finner jeg henne?
Hun ble myrdet.
- Hun ble myrdet! - De nekter å avlyse det.
- Så få ham inn gjennom kjelleren. - De vil ha klare beviser.
Beviset kan bli en død president.
Dette er de kontoene som ble åpnet den siste tiden Pam var her.
- Det tar tid å finne alle sammen. - Send meg en fax av listen.
Alle agentene er på plass.
Et skritt tilbake.
Tøm lommene.
Du er fra Texas, ikke sant?
Mine damer og herrer, Amerikas president.
Hva sa du?
- Hva gjør du her, Frank? - Er det kommet en fax til meg?
Ja. Hva er det?
Hva er det som foregår, Frank?
James Carney!
Carney, James.
- Hva gjør han her? - Aner ikke.
- Hvem ga deg tillatelse til... - Han er her. James Carney.
- La meg se bordplanen. - Gi ham den.
Pistol!
Kast pistolen!
Ligg unna!
Ned!
Ikke skyt!
Inn med ham.
Ikke skyt!
Ligg unna!
Han har et gissel!
Raines til skarpskyttere: Skyt hvis dere får ham på kornet.
Flott utsikt, ikke sant?
- Hva nå, kaptein? - Det er opp til dere.
Stopp all radiokommunikasjon. Få skarpskyttere opp i tårnene.
Få ham ut.
Så var du modig nok likevel.
- Jeg brakk ribbeina. - Jeg siktet ikke på deg.
Hvor er skytterne?
På plass. Det er ikke noe lys.
Du har skuddsikker vest på deg. Det er juks.
- Du har spilt godt. - Jeg gjorde bare jobben min.
- Hva gjør vi nå? - Mener du at selvmord er edelt?
Nei. Men hvis du vil skyte deg, er det helt greit for meg.
Jeg vil ikke forlate verden alene.
- Har dere ham på kornet? - Nei, det er for mørkt.
- Bedre å dø sammen med en venn. - Du er en fordømt, syk morder.
- Du skylder meg livet. - Jeg skylder deg ikke en dritt.
- Jeg har vært ærlig mot deg. - Kom igjen. Bare skyt.
- Kom igjen. - Det er Frank.
- Stille! - Snakker du til meg, Frank?
- Hva venter du på? - På at du viser litt takknemlighet.
Uten min hjelp hadde du fremdeles vært en pianospillende drukkenbolt.
Jeg fikk deg med i dette spillet.
- Jeg gjorde deg til helt i dag. - Snikksnakk.
- Det ynkelige livet ditt blir æret. - Det er du som er ynkelig.
- Bare skyt. - De kan ikke se noe.
- De treffer deg. - Jeg vil at du skal takke meg.
Hold kjeft og skyt.
Vær klar til å åpne ild. Vent på ordre.
- Sov godt. - Sikt høyt.
Sikt høyt.
- Nå. - Drittsekk.
Grip hånden min.
- Ellers dør du. - Vil du redde livet mitt?
For å være ærlig, nei. Men det er jobben min.
Grip den.
Alt i orden?
Frank definerer mot og oppofrelse.
Jeg overreagerte visst igjen, Harry.
- Hvorfor trekker du deg tilbake? - Jeg er blitt for gammel.
Og nå som jeg kommer på forsidene, er jeg ferdig som hemmelig agent.
Hvordan går det, Frank? Presidenten har sendt limousinen.
- Det er det minste han kunne gjøre. - Jeg elsker offentlig transport.
Stig på.
Lat som du er hjemme.
- Hva synes du? - Alle tiders.
Hei, Frank.
Når du hører dette, er alt over.
Presidenten er sikkert død. Og det er jeg også.
Drepte du meg? Hvem vant spillet vårt?
Blant venner som oss er det ikke så viktig om vi vinner eller taper.
Nå er det over, og du skal leve videre.
Men har du en fremtid?
Gode mennesker som du og jeg er dømt til ensomhet.
Adjø. Og lykke til.
Jeg tror den brune duen flyr før den hvite.
- Hvordan vet du det? - Jeg er duekjenner, Lilly.
Tekst: GelulalSDI
Ripped by: SkyFury